Субтитры подготовлены по заказу онлайн-кинотеатра Megogo.net
От і принесли нам лебеді на крилах життя
Життя?
Егеж, і весну, і життя
Тепер, внучку, геть чисто все почне оживати
Прокинеться грім у хмарах,
розмерзнеться сік у деревах,
а сонце своїми ключами відімкне нам землю
Діду, а які у сонця ключі?
Золоті, внучку, золоті
Діду, а куди лебеді полетіли?
На тихі води, на ясні зорі
Здоров, парубче!
Здрастуйте!
Здрастуйте, діду Дем'яне
Доброго здоров'ячка!
Ти чого, сякий-такий,
на холоді зубами вухналі куєш?
Що "хе"?
Чого босий стрибаєш?
А ви що, не знаєте, чого?
Купило притупило
Ви подивіться на нього: босе, а радіє
Птиця також боса ходить і не журиться
Дядько Себастіане,
а я знаю, у вас під шинелею стеєр
А звідки ти знаєш?
Сорока на крилі принесла
Краще б вона тобі чоботи принесла
Ви його у бандитів забрали
У бандитів, точно
От щоб мені хоч раз бабахнути!
Я тобі як бабахну!
Ось, маєш лист від батька
Мерщій віднеси матері
Діду!
Мамо, лист від батька!
Махоркою пахне
Лети, лети, мій листок, з западу на восток
Чай не втрачай, нікому в руки не попадай
Добридень, моя дорога та вірна дружина Ганна
Моя кароока зіронька Ганнуся
Я живий і здоровий,
чого і вам бажаю
Пишу вам рідко,
бо весь час у походах
Добиваєм бандитську контру
Як ти там,
бідуєш без мене,
ластівко моя?
Чи живий, здоровий...
мій батько...
Дем'ян Панасович?
Передай йому низький...
уклін від мене
Як там росте мій синок Михайлик?
Поцілуй
Мамо, а батько мені привезе чоботи?
Хоча б душу привіз - і то було б добре
Ваш Опанас
Мамо, пустіть погуляти
Погуляти? Босого?
Ну мамо...
Та йди, йди вже, причепа
Тільки гляди, не дорви моїх останній чобіт!
Чуєш?
Чую!
В вулиця та вузесенька,
чого трава зеленесенька?
У вулиця та вузесенька,
Чого трава зеленесе...
*** бараняча голова
Як живеш?
Погано
То чому ж погано?
Панська журба, нема чого читати, вгадав?
Вгадав
Читай-не читай, громатяко,
все одно попом не станеш
Дуже мені треба попом ставати!
Просто читати хочеться
У мамині взувся?
Колись були мамині, а тепер мої
Твої? А ти, часом, не брешеш?
Побіжи, спитайся
Мати собі нові купили,
а ці мені дісталися в спадок
Пофортунило тобі
Ти куди зараз?
У ліс
А що в лісі?
У лісі... у лісі, кажуть, є книжки у графському палаці
Книжки? Звідкіля оце ти взяв?
Дід Дем'ян казали
Там у пана було безліч книжок усяких
Знайшов чим дивувати!
Та кажуть там бандити є
Ти як хочеш
Ще кажуть, там золото і срібло порозкидано
Може, брешуть, хто зна
Стривай!
Ходім
Йдем, но я буду командиром
Оце добре, що ти йдеш попереду
Чому?
Бо в мене чоботи сухішими будуть
Хитрий який!
Давай мінятися
Йди тепер ти попереду
Ура, вперед!
Ура!
Ну і сиди там
Чуєш, як біжать під корою соки?
Знаєш, чому сойка ніяк не може долетіти до вирію?
Чому?
У неї в голові немає однієї клепки
Пролетить день,
а потім неодмінно хоче взнати, скільки ж вона верст махнула
І летить назад
Звідкіля це ти взяв?
Дід розказував
Заєць, заєць, заєць!
От якби рушниця була!
Василю ж мій, Василю ж мій, Васильочок
біло-розовий цвіточок
Першим часом, першим часом я садила
Першим часом я садила
Другим часом, другим часом поливала
Другим часом поливала
Дядько Юхрим,
дядько Юхрим!
Ти язиком говори, а рукам волі не давай
Вони в тебе земляничним милом не пахнуть
Чого тобі, нечистивцю?
Що, може, по параграфу похристосуватися хочеш?
Ні
Так чого ж тоді притарабанився?
Яке соображеніє розуму маєш?
У вас книжки є?
У мене все є
Але що тобі до того, пуцвірінку?
Свата ж ми, розкидаю мізками, не можемо бути
А чого?
Може, на чомусь і зійдемось
Хіба що на ремінцеві
Соскучився натурально за ним?
Не дуже
Які у вас є книжки?
Возможні і навіть невозможні
Дядько, а ви мені натурально...
не можете дати якусь книжку?
Возможна чи невозможна така возможность?
Насмішечки, заводіяка,
починаєш сооружати над старшими
Дивись, щоб зараз мулько не стало
Що ви, дядьку?
Які насмішечки?
Хіба можна насміхатися над старшими?
Ще й у великодні свята
Добре
Дам я тобі книжку
Тільки принеси мені за неї...
чотири склянки гарбузового насіння
У подяку
За кожну книжку чотири склянки
Міряй точно, бо я переміряю
У мене так на шермака не вискочиш
Дядьку, то я вам це насіння, може, восени принесу
Де його тепер дістанеш?
Ну тоді і книжка полежить до осені
Не бійся, миші її не струблять
Запам'ятай: дядько Юхрим...
натурально полюбляє смажене гарбузове насіння
Мамо, що то ви робите?
Це я так вигріваю гарбузове насіння
Воно що, захворіло, що треба вигрівати?
Таке скажеш!
Це для того, щоб у ньому раніше прокинулось життя
І щоб гарбузи були більшими
Ти ж бачич, які у нас гарбузи були минулого року
Як підцвінки
А от горох чомусь поганий був
Ой, гороше, гороше...
Чого ти минулого року допустив до себе черву?
Гляди ж, цього року не зроби такого
Почалося бабське чаклування
Тату, хіба можна так казати?
Не можна
Здрастуйте, люди добрі
Здрастуйте
Так кажу я вам...
"люди добрі", а сам думаю:
людей тепер зовсім не стало
Та схаменіться, чоловіче!
Чого це ви такі смутки розсипаєте серед білого дня?
Де ж це, по вашому, подівся народ?
Спитайте про це у більшовиків
То колись усі люди були
А тепер стали куркулі,
середняки,
злидні
А за помазаника божого ви не бачили злиднів?
Чи, по вашому, навіть кози у золоті ходили?
Так ви по ділу до мене?
Кози в золоті не ходили
Але що було моїм - то біло моїм
А тепер ніхто не добере:
де моє, де твоє, де наше
Так ви з якимось ділом...
чи з політикою до мене прийшли?
Та треба було...
колеса зробити
Та тільки така бідність
Та чом же ви в комбід не запишетесь?
Там, буває, допомагають потроху незаможникам
Бог подасть
Бог подасть, жінко добра
Він багатший за нас
Звідки ж вони?
Та ніби з Херсонщини
Швендяють тут всякі, а ти їм подавай і подавай
Як не скибочку, так картопельку
І коли вже цей розор закінчиться?
Спасибі тобі, дитино
Не треба, не треба більше
Хай тобі завжди буде добре між людьми
А ти подавай їм і подавай
Як не скибочку, так картопельку
Почему ты карапет?
Потому что денег нет
Почему же карапет?
І гарбузове насіння само, соображаю,
по всіх параграфах прийшло до хати
Вгадав, пуцвірінку?
Вгадав?
Трохи вгадав
Чого ж трохи?
Бо так вийшло
Що в тебе вийшло?
Що, не чотири склянки, як вище сказано було?
Тільки дві
Тоді ти теж, натурально, трохи не вгадав
З цього пива не буде, натурально, дива!
Може, ви решту до осені почекаєте?
Бачите, який він кебетний!
Я восени і сам знайду соображеніє розуму,
де взяти насіння
Почему ты карапет?
Бо насіння в тебе нєт!
Почему насіння нєт?
Потому что карапет!
От і пропажа об'явилась!
А ми думали, тебе десь шкуролупи ухопили
Нащо таке несусвітнє було думати?
А я тобі щось зробив
І що ж ви зробили?
А що ти просив?
Вітрячка
Бач, як запам'ятав
На
Як славно!
Для тебе ж старався
Такими онуками поле не засіяне
Дуду, а коли ми поїдемо у графський палац по книжки?
А бандити?
Ти про бандитів забув?
Мамо,
я щавлю на долині назбирав,
на цілий борщ буде!
Михайле,
ти давав насіння хлопчику з голодного краю?
Давав
То й добре, синку, що давав
Бо хто ж пособить бідній людині?
Хто дасть скибку хлібу чи ложку борщу?
Ніхто
Тільки такий самий злидар
Мамо, а звідки ви про хлопчика знаєте?
Та була у мене та жінка зі своїм дитям
Я їх нагодувала і хлібинку в дорогу дала
А як почала вона розказувати...
про того хлопчика, що дав її Івасику насіння,
то я здогадалася, збитошнику, що це ти
Михайле, Михайле...
І що з тебе тільки буде?
Може, щось таки й буде
Ви не дуже кріпко журіться мною
Синку ти мій золотий...
Тату!
Здрастуй, синку!
Оце, товариші, мій син
Наша червона зміна
Михайлику!
Ти нічого не чуєш?
Не чуєш, як літо пішло нашим городом?
Як, вже прийшло?
Ось ходімо, подивимось
На човнику уві сні од нас від'їхав травень
Він прихопив з собою зелений шум,
сині дощі та солов'їний спів
І в село через тини заглянуло літо
Доброго ранку, тітко Ганно!
Доброго ранку, непосидо
Куди це ти?
До вас, можна?
Та чом же й ні?
Що це за напасть на мене з самого ранку?
Не напасть, а попівські марципани
Гляди, дівчино, попаде тобі від попаді за ці марципани
Ти ж знаєш її вдачу
Шкварчить, неначе яєчня на сковороді
Не зубожіє вона
Правда, Михайлику?
Аби ви знали, тітонько, який мені сьогодні сон приснився!
Розкажеш - знатиму
Сниться мені, наче я в своєму селі
В своїй хаті вимішую вдосвіта діжу
А до мого вікна підійшов місяць полий...
і придивляється, що я роблю
У цю часинку до хати заходить моя тітка та й питається:
а кому це ти, Мар'яно, місиш діжу?
А я тихенько: оцьому місяцю ясному
Що ви скажете на таке диво?
А скажу тобі, Мар'янко, що скоро міситимеш діжу не попаді,
а своєму місяцю
Таке придумаєте! Та він і не дивиться на мене
Його крім комбідівських справ та світової революції...
нічого не цікавить
Хіба ж можна тебе не любити?
Він, мабуть, не здогадується про твоє кохання
Все буде гаразд
Хай тільки ясно світить тобі твій місяць
А я знаю, як тебе звати
Знаєш?
Не може такого бути
А от і може таке бути. Михайлик
Звідки ж ти дізналась?
А мені у лісі хтось шепнув на це вушко
Хто ж тобі шепнув на оце вушко?
Мар'яна. Правда ж, вона славна?
Дуже славна
Хочеш суниць?
Не хочу
Бери, я ще назбираю
Тут їх багато
Правда, смачні?
Смачні
А як тебе звати?
Любою
А що ти тут робиш?
Пасіку доглядаю
Сама?
Сама-самісінька
А де ж твої батьки?
Мати вдома порається,
а тато пішли у закладини хати
Напевно, пізно прийдуть за мною
Добре
Треба йти
Як, ти вже йдеш?
Михайлик до нас прийшов!
Заходь, Михайлику
Ти, може, Михайлику, їсти хочеш?
Та ні, не хочу, я тільки що обідав
Так начасничився!
Начасничився!
Горе ти моє, знайшов, чим похвалитися
Не соромся, дурненький
Ось смачні. Сама пекла, сама й хвалю
Потім з'їси
Смачні
Тебе мама до мене прислала?
Ти колись обіцяла...
Що?
Що, що... книжку
Господи!
Михайлику, ось, украла
Хай пошукають її тепер!
Спасибі, Мар'янко, велике спасибі!
Нема за що, Михайлику
Вчись, Михайлику, вчись, дорогенький
Може, хоч ти не будеш таким темним, як ми
А вивчишся - не понехтуй нами
І за скільки ти можеш її вчитати?
Та за два дні прочитаю
За два дні?
А я, певне, і за все життя не вчитала б
І що там тільки пишуть мудрі голови?
Прочитай мені, Михайлику
Хоч трошечки
Що таке, Михайлику?
Може, там якесь неподобство?
Та вона не по-нашому написана...
Не по-нашому? Оце удружила тобі!
Ти не сумуй
Догнав, не догнав, а побігти можна
Ось підемо зараз до панича...
і попросимо у нього наську книгу
Так, так
Хочеш дуже розумним стати?
Хочу щось почитати
Тепер усі щось хочуть
Можеш, дівко, йти до своєї роботи
Чи ти її всю переробила?
А хто ж її усю переробить?
Прощавай, Михайлику
Панич неодмінно дасть тобі гарну книжку
Ось
Дуже вчена книга
Набирайся розуму
Прочитаєш - принесеш
Спасибі
Тільки не зашмаруй її!
Перед читанням руки мий!
То що, так нічого і не втямив?
Наука не йде без дрюка?
Ще втямлю, то спочатку трудно
Куди ти?
На бідком
Що, може маєш виступати перед громадою?
Приведеш мою кобилу додому
Дядьку, дядьку...
А дядько Себастьян скоро прийдуть?
Він сьогодні, мабуть, не прийде
Бо цілий день по лісах ганявся за бандитами
І пораненого коня від них привів
Гарного?
Аж очі вбирає!
Як у Георгія Побєдоносця
От
Скільки добра надьоргали!
Де ж це ви розжились на це?
Відчиняй комірчину
По горах, по лісах...
По бандах...
Що ж ви робите?
Ще вибухне яка!
Було сьогодні, було - то було
Біля скитка могли б вкоротити голову
Ще й як!
Кажуть, знову банда Гальчевського у наших місцях об'явилась
І все до нашого берега...
Хто тут?
Хто тут є?
Це ти, козаче
Чого ж ти стоїш на дворі?
Заходь у хату
Добрий вечір
І тобі, парубче, добрий
Сідай
Я і постою, більшим виросту
Сідай, сідай, місця не пересидиш
Як твої справи?
Нічого собі, йдуть
А що батько пише?
Б'ється з ворогами
Скоро вже додому приїде?
Напевно, скоро
Коли буде тихо у світі
Дядьку Себастіане!
Коли можна, хочу подивитись на того коня,
якого ви у бандитів відбили
Вже прочув?
Кажуть, такий кінь тільки у Георгія Побєдоносця був
Славний кінь
Одне тільки шкода: що під убивцями ходив
Пішли, покажу
Бачиш? Бідний, від болю плаче
Потерпи, потерпи, ще послужиш доброму ділу
Слухай, Михайле, а тобі додому не пора?
Мам там шукає
Тебе провести?
Не треба, я сам
Не боїшся?
Не боюсь
Я ще буду просити,
щоб ви мені розтолкували одну книгу
Зараз?
Коли можна - зараз
Якщо це діло таке спішне -
ходім до хати
Ти де її взяв, таку розумну?
У поповича
Це, Михайле,
книга про небо
Цікава книга
Але нам треба зараз...
все про землю знати
Знати і ділити її між бідними
А потім...
Потім ми й до неба доберемось
Віднеси завтра цю книгу поповичу
І скажи йому,
що як він буде ще над тобою насміхатись,
то я якось сам зайду до нього
Зрозумів?
Михайлику!
Що?
Іди до нас!
А що у вас?
Любов
І наука
Бачиш, он у човні?
Ой!
Та не "ой", а вставай
Михайлику, чуєш? Вставай
Михайлику!
Вставай, вставай, чуєш?
Діду, діду, ще крапелиночку
Вставай, вставай, дитинко
За спання не купиш коня
Діду, ще крапелиночку
Та нічого тобі ця крапелиночка не поможе
Он уже зовсім розвиднілось
І сніданок парує на столі
Чуєш, як пахне?
Впадеш!
Не бійся, не впаду
Здоров, парубче
Ти бачиш, яку я книгу дістав?
"Тарас Бульба"
"Тарас Бульба"?
Де ж ви її взяли?
Там, де взяв, вже її немає
А я знаю
У графському палаці
Звідки ти взнав?
Здогадався
Коли так - сідай
Почитаємо розумну книжку вдвох
Слухай, Михайле,
це ти мені сьогодні черешні приніс?
Ти?
Я, дядьку Себастіане
А нащо?
Бо я вас люблю
Он як...
Спасибі
Спасибі тобі, Михайле
І за любов, і за черешні
Тільки більше не принось, добре?
Це я вперше за своє голування...
подарунки беру
Ось, візьми
Від мене
Може, пополам?
Ні
Їж сам
А я почну читати
А коли досмокчеш -
тоді мене зміниш
Добре?
Про що ви, дядьку?
Та так...
Подумалось,
ким ти зможеш стати
Тепер...
Дитя убогих
Ні в чому навіть до школи ходити
А згодом?
Весь підеш у науку
Навіть учителем зможеш стати
Таке время настало
Розумієш?
А там, дивись, вивчишся,
згадаєш мої слова...
Зайдеш до мене в хату, а я буду старий, сивий
І мене чомусь навчиш
Не забудеш?
Дядьку Себастіане, ви не теє... не підсміюєтесь?
Ні, не теє, не підсміююсь
То що ж...
А поворотись-ка, сын
Какой ты смешной!
Какой?
Что это на вас за поповские подрясники?
И так все ходят в академии?
Такими словами встретил старый Бульба...
двух сыновей своих,
учившихся...
Не чекав мого вторгнення, Себастіане?
Знаю, не чекав
Але моя драматична душа...
мусила прийти до тебе
з приношенієм
Тобто, на уклін...
по всіх параграфах, статтях і статутах
Що там у тебе?
Та нічого возвишеного
На жаль
Дуже прошу тебе, Себастіане,
черкни для двіженія лічності характеристику
Таку, невеличку
Але, натурально, з душею
А що, без неї приятелі у повіті вже не вірять...
твоїй лічності?
Вірять
Але революційний закон є закон
Черкни, Себастіане
Робота неважка, а полегкість дасть нам обом
А мені і так легко
А характеристики я тобі не дам
Даси
Не дам
Не маєш такого закону
Тепер кожен індивідуум має...
право на характеристику лічності
Черкни, Себастіане
Тобі ж буде спокійніше, коли мене сплавиш з села
Дідько з тобою
Дам я тобі характеристику
Отак би й одразу
Тільки яку?
Така тебе влаштує?
Ця характеристика...
дана Юхриму Бабенку,
який народився, натурально,
хрестився і виріс у нашому селі
Основні...
Себастіане, тільки ти не говори,
а, натурально, пиши
Пиши
Слухай, ти можеш не перебивати, а слухати?
Значить, так
Ця характеристика дана Юхриму Бабенку,
який у нашому селі, натурально, народився, хрестився і виріс
Основні прикмети даного...
Пробач, Себастіане,
дуже прошу тебе увернути, натурально,
із документальним ефектом,
що я нібито був у рядах робітничо-селянської...
червоної армії
Це зараз усюди відкриває двері і коридори
То підкреслюй, натурально, твоє від тебе нікуди не втіче
Тож слухай
Добре
Послухаємо розумне слово
Ця характеристика дана Юхриму Бабенку,
який у нашому селі, натурально, народився,
хрестився і виріс
Основні прикмети даного індивідуума:
ледачий, як паразит,
брехливий, як пес,
кусючий, мов гад
І смердючий, як тхір
Я тобі...
Ну що ти мені, ну що?
Ну що ти мені?
Ну, Себастіане!
Сьогодні твоє зверху,
але сам бог на небі не відає,
що буде завтра на землі
Я, натурально, дочекаюся своєї години
І тоді хтось узнає,
чим пишуться, а чим вихлюпуються характеристики
Як не високо піднімаються крила,
а пір'я з них летить донизу!
Резон?
Резон
Тільки для того, хто народився раніше від птиці
А хто ж...
народився раніше?
Гад
Є...
Є бог на небі, Себастіане
Подивись...
у вічі своїй смерті
Порфирій...
Не хапайся за зброю
Подарунок його імператорської величності
За бувшу хоробрість
Тобі
Клади її до бандитської
Що ж маєш зі мною робити, Себастіане?
Не печи, Себастіане, хоч ти не печи
Хай тебе чорти на тім світі печуть
Тепер вже й на цьому буде, кому пекти
Ми ж колись з тобою сиділи за однією партою
А тепер...
стоїмо...
на двої краях землі
Пожалів для революції...
трохи хліба
Злоба не держиться розуму, Себастіане
Що скажеш ім'ям власті?
Іди додому
Сам прийшов,
підлягаєш під амністію
Як ти сказав?
Як додому?
А хіба...
мені більше нічого не треба?
Чи знайдеться на світі чоловік,
якому було б треба менше,
ніж він має?
Затопи хоч... хоч в пику
Це ж навіщо тобі така розкіш?
Щоб на душі було надійніше
Прошу тебе, вдар
Зроби чоловікові радість
Коли вже так дуже просиш...
Бий сильніше
Як зможемо
Спасибі
Я додому піду
Спасибі
То що ж, голова,
чесним селянам од воріт поворіт,
а бандитам ласка?
Я все чув крізь двері!
Як друг дитинства - так геть класову принципіальність?
Ще пограєшся на своєму піаніні в тюрязі!
Діду! Діду! Діду!
Що ж воно буде?
Цей не помилує Себастіана
Все?
Поки що все
Але коли треба для протоколу дєйствія, то я іще можу
А ви зможете відповісти на мої запитання?
Перше: хто навчив вас...
тінити святе слово революціями?
І друге: хто обскуб, наче курку, вашу совість?
Я жалітися по всіх параграфах і інстанціях буду!
За образу індивідума
Це ви зумієте
Я думаю, що ви все життя будете на когось жалітися
Поки з вас не скинуть штани...
і не всиплять по всіх параграфах
Тільки це може вам допомогти
Діду!
Га?
А в лісі бандитів вже немає
То й що?
А книжки?
Які ще книжки?
А ті, про які ви казали
У графському палаці
У палаці... я казав - колись були
Коли там граф жив
А тепер там самі руїни залишились
А може, діду?
Та відчепись ти від діда!
Не дитина, а реп'ях якийсь!
Діду!
Каша!
Це, мабуть, від тієї банди залишилась,
що її дядько Себастіан з комбідчиками розбив
Та ні, хлопче
Від банди, мабуть, залишилось не тільки це
Давай швидше збиратися додому
Як? А книжки?
Та які ще там книжки?
Ходім щвидше, ходім
Ось, а ви казали!
Скоріше
І ось ще
І он
Забирай своє багатство - і хутенько додому
Тихше
Скоріш!
Бігом, бігом!
Сідай
Стій!
Упав, упав! Вбили!
Діду, діду!
Діду!
Не плач, Михайлику
Не плач, мій милий
Не плач, синочку, не плач
Заспокойся, заспокойся
Он бачиш, зорі
Гарні, наче з казки повиходили -
а теж помирають
Я не хочу, щоб помирали зорі
Не плач
Багато чого нам не хочеться, Михайлику
А життя має свою дорогу
Одні покидають її, а інші виходять на неї
І всі сподіваються чогось кращого собі
Засни, синку
Заплющ очі
Спи, мій милий, спи, синочку
Добрий день, Михайлику
Добрий день
Я так і знала, що зустріну тебе
Я, Михайлику, знаю: коли горе -
так у всіх болить серце
Того й хотіла побачити тебе
Спасибі, Любо
Не кажи такого
Михайлику, а в мене вже сестричка є
Лежить собі в колисці...
і все губами плямкає
Гарненька така!
Тільки в неї ще брови не зійшли
Невже зовсім безброва?
Поки що зовсім
Тільки ямки, де повинні зійти брови
Це так цікаво
А я вже в школу ходжу
У нашому класі вчиться дві групи
Менші сидять попереду, а старші - позаду
Мене ж вчителька посадила на самій першій парті
Ну, я побіжу
Я тебе проведу
Ні, не треба
Чому?
Бо не годиться
Чого ж не годиться?
Побаче хтось із дітвори - і почне дражнити:
молодий - молода
Є ж такі безсовісні
Здрастуйте!
З першим снігом!
Спасибі
Чого це ви...
такі сумні?
Бо сніг
Сніг - не сніг,
а вчитися треба
Як же йому, горопасе, без чобіт?
Сідайте, поснідаєте з нами
Спасибі, я вже снідав
І мої, як на гріх, зовсім розвалилися
Хіба то чоботи головне?
Зараз головне, щоб була свіжа сорочка...
і чиста совість
Ходім, Михайле, до школи
Субтитры подготовлены по заказу онлайн-кинотеатра Megogo.net